Det mest kritiske trin i fejlfinding er at identificere det specifikke
symptom - og her har vi mennesker en tendens til at "overgeneralisere."
At være for bred eller generel i beskrivelsen vil resultere i mindre fokus
og behovet for at overveje et større antal mulige årsager senere.
En praktisk tilgang til at opnå den nødvendige klarhed
er at anvende "stair-stepping".
Stair-stepping sigter efter at identificere det mest specifikke startpunkt for din fejlfinding.
Ren observation flytter dit fokus fra en generel udtalelse til et specifikt symptom.
Skab mere detalje ved at bruge "hvorfor" spørgsmålet for hver ny indsigt du opnår,
og byg din trappe et trin ad gangen.
At stille spørgsmål til den mest detaljerede observation eller måling hvor
årsagen stadig er ukendt, er hvad der opbygger den nederste trin på din trappe.
En fremragende måde at guide opmærksomhed til den passende "årsag ukendt"
observation eller måling er ved at bruge to forskellige kategorier af
information: afvigelse og funktion.
Afvigelse beskriver hvilken type uventet adfærd du
observerer eller måler.
De fleste gange er en af disse fire underkategorier anvendelige.
Funktion identificerer det funktionelle trin i processen, der er påvirket.
Afhængigt af din fortrolighed med procedurer eller funktioner vælger du
det mest præcise trin, du kan isolere.
Præcisér er, hvor du skriver ned, hvad der kan observeres eller måles
- beskriv hvad en kameraoptagelse ville vise, hvis nogen så det.
At identificere og fokusere din analyse på et specifikt, præcist symptom
er et stort skridt i retning af at finde en løsning til at fjerne afvigelsen.
Et godt beskrevet symptom vil også øge dine chancer for
at forbinde dit problem med eksisterende vidensbaseindhold eller løsninger.